Manden i den store fæstning
Jeg er skuffet, Joe.
Jeg ønskede virkelig at tage fejl om dig.
Men her er vi
på mit kontor
midt om natten.
Jeg ved, du har løjet for mig, siden du kom fra Canon City,
men jeg ville vide, hvor langt du ville gå.
Det er tid til sandheden.
Fortæl mig om pigen.
"Ny gave."
DEN NYE GAVE SKAL STÅ BAG GARDINET.
"Den her er ikke lavet i Kansas."
Frank, jeg er ked af det.
Ja, det er jeg også.
Har du grædt?
Ja, for Laura og børnene.
Efter...
Efter de blev slået ihjel,
har jeg haft en vrede i mig. Jeg følte, at jeg mistede forstanden.
Og jeg vidste, at jeg måtte gøre noget
ligesom dig.
Så jeg lavede en pistol, en ægte pistol
for at skyde japserprinsen.
Jeg købte kuglerne. Jeg skulle til at gøre det.
Jeg skulle lige til det.
Og så...
...så jeg en dreng,
en lille japansk dreng.
Og da jeg så ham i øjnene...
Jeg ved ikke. Det var...
Det var...
Det var, som om jeg så mig selv.
I det øjeblik vidste jeg, at det at dræbe ham...
Det var ikke svaret.
Hun hedder Juliana. Juliana Crain.
Hun havde en film.
Hun troede, at SD-agenten var kontakten. Han prøvede at slå hende ihjel.
Hun kæmpede imod. Han faldt ned fra broen.
Jeg hjalp med at skaffe liget af vejen for at bevare mit dække, det er alt.
Det er alt, hvad der er.
Hvorfor holdt du det fra mig, Joe?
Har du følelser for hende?
Den bilulykke. Det var hende, ikke?
Det forkullede lig.
- Nej. - Nej?
Vi ville have, at det så ud, som om det var hende.
Du ville beskytte hende.
- Hun er kun en pige. - Tag tøj på.
Tag dine ting.
Hvor skal vi hen?
Goddag.
Hej skat, det er mig. Undskyld, jeg ringer så tidligt.
Kan du komme og sidde lidt hos din mor?
Hun har været i slemt humør de sidste dage.
Hun tog en sovepille i aftes. Hun sover stadig.
- Hvorfor? Hvad fejler hun? - Det ved jeg ikke.
Måske er det det, der skete med Franks søster og børnene.
Jeg ved det ikke. Kan du ikke bare komme?
Jeg skal møde tidligt. Tak, Jules.
- Hvem var det? - Arnold.
Åh gud.
Hvad ville han?
Han sagde, at mor var oprevet.
Han vil have, at jeg kommer.
Er du okay?
Frank, han arbejder for japanerne.
Arnold arbejder på posthuset.
Nej, han arbejder i et overvågningsrum
i Nippon-bygningen og aflytter folks opkald.
Jeg kom derind i aftes og så ham.
- Så han dig? - Nej.
Tvinger de ham til det?
Nej. Om noget så det ud, som om han bestemte.
Gud. Han har løjet for os alle.
Hvis han arbejder for dem, må du være mere forsigtig, Jules.
Det må vi begge.
Amerikansk Kunsthåndværk A/S.
Hr. Childan, det er fru Kasoura.
Jeg prøvede at ringe tilbage, men du var ikke hjemme.
Jeg har svært ved at holde de ting, jeg har sat til side, fra at blive købt.
Min mand spekulerer på,
om du ville komme til middag hos os i aften?
Det ville være min ære.
Og jeg kan tage genstandene med.
Nej.
Min mand sagde, at der ikke er behov for det.
I aften er det kun middag.
Hvad, som...
Ikke for forretninger, blot som en ven?
Hvem...
Hvem kommer ellers?
Ingen andre. Kun dig.
Passer kl. 17.30 dig?
Vi er ikke sent oppe.
Klokken 17.30.
Kun mig?
Det er en ære. Tak.
Problemet med mennesker, Joe, er, at vi er svage.
Hvis en mand ser et kønt ansigt, vil han have hende.
Det er naturligt. Det er dyrisk.
Vi må lære at overvinde de impulser, Joe.
Juliana Crain
er ikke et passende romantisk valg.
Hun er en forræder, Joe,
statens fjende.
Og det er du også, hvis du prøver at beskytte hende.
Vi burde allerede have skudt en kugle i hjernen på dig.
Det kan han forhindre. Kan du ikke, Joe?
Du kan bruge din spirende romance
i Fædrelandets tjeneste.
Vores kilder i San Francisco siger, at der er fundet en ny film.
Find Juliana Crain.
Find filmen.
Hvis du lykkes,
er jeg klare til at acceptere, at du har lært af dine fejl.
Hvis du fejler, dør pigen sammen med dig.
Er det forstået?
- Javel. - Godt.
Ring til hende. Det er hendes nummer.
Vær rar.
Genopfrisk minder.
Spørg, hvordan hun fik filmen.
Hallo?
Lige et øjeblik.
- Det er til dig. - Hvem er det?
Hallo.
Hej, Juliana. Det...
Det er mig. Det er Joe.
Hvordan har du fået mit nummer?
Jeg bad om en tjeneste.
Hør, jeg kan ikke tale nu.
Lad mig ringe tilbage i aften.
Okay.
Kan du ikke tage mit nummer?
Okay.
Værsgo.
JL-50172.
Okay, det er måske sent for dig. Er det okay?
Ja, det er fint.
Farvel.
- Var det ham? - Ja.
Hvad ville han?
Det ved jeg ikke. Han sagde ikke meget. Jeg sagde, at jeg ikke kunne tale.
Frank, du ved, at der ikke skete noget mellem os, ikke?
Okay.
Hvis du siger det, tror jeg på dig.
- Okay, vi ses i aften. - Okay.
- Aflyt hans hjemmetelefon. - Javel.
Kvaj dig ikke, Joe.
- Hej. Jules. - Hej.
Tak, fordi du kom.
De har kaldt mig tidligt ind.
Skørt. Posthuset, de tvinger os til at arbejde på alle tider...
Hvorfor? Foregår der noget særligt?
- Juliana? - Se, hvem der er oppe. Der er hun.
Skat, hun sidder lidt hos dig.
- Jeg skal på arbejde. - Okay.
Mor jer, piger. Vi ses senere, Jules. Tak, tøs.
Pas på dig selv.
Han fik dig vel herover, ikke?
Han sagde, at jeg var ved at blive skør.
Nej, han var bare bekymret. Hvad foregår der?
Jeg ville ikke sige noget, fordi jeg ikke ville bekymre dig.
Tanken slog mig, at vi havde mistet din søster.
Jeg fik samme fornemmelse, da din var føde.
Den stramme knude i maven.
Han var 8.000 km væk i det sydlige Stillehav,
men jeg kunne mærke det, og jeg vidste, at han var væk.
Og jeg kunne mærke det samme om din søster,
men da jeg vågnede i morges,
var det væk, bare sådan.
Jeg kan mærke hende igen, som om intet er hændt.
Så alt er okay.
Vil du have kaffe?
STORNAZIRIGET BROOKLYN, NEW YORK
- Joe! - Hej!
Hej, Buddy. Hvordan går det?
- Bedre nu. - Ja?
Er alt i orden?
Nogle børn fra gaden
har drillet ham, fordi han ikke har en far.
Du har mig, ikke?
Hvordan gik det med de lektier, vi lavede?
- Jeg fik et 10-tal. - Fik du 10?
Det er bedre end mig.
Hvad med... Jeg har noget med tilbage til dig.
Huckleberry Finns eventyr.
Manden sagde, at den er god.
Læs den i køkkenet, okay?
Joe og mig skal have lidt tid til at snakke.
Du ringede ikke.
Jeg troede, der var sket dig noget.
- Er der sket noget? - Nej. Hvorfor?
Jeg forventer et vigtigt opkald.
Det skal være mig, der tager telefonen, og du og Buddy skal være stille.
Så du skal ud og køre igen?
- Tager du af sted igen? - Nej.
Kun den ene opgave.
Nu er jeg tilbage.
Jeg hader at sove uden dig.
Jeg føler mig ikke tryg.
Jeg hader, når du er væk.
Trudy.
Tagomi-san, jeg beundrer din magi med blomster.
Hvis bare jeg kunne lære din hemmelighed.
Der er ingen hemmelighed.
Man planter dem, og så gror de.
Selvfølgelig skal man vande dem.
Handelsminister, chefinspektør Kido er her.
Chefinspektør Kido.
Er du blevet tilbudt te?
Jeg har hørt, at du har Juliana Crain ansat.
Ja. Det er korrekt.
Hun er søster til en kendt overløber.
Tak for informationen.
Jeg vil tage den alvorligt.
Der er ingen tvivl om det.
Jeg siger det for at hjælpe,
for at redde dig fra ydmygelsen.
Tak, chefinspektør.
Ansvaret for pigen og alle hendes gerninger
ligger hos dig.
Frøken Crain.
Handelsminister.
Jeg undskylder.
Jeg har bragt skam over dig.
Jeg burde have sagt, at Kempeitai havde afhørt mig,
og jeg siger op.
Eller du kan fyre mig.
Nej.
I livet er der for mange spørgsmål
med mangel på tid til at bevare dem.
Du forstår det måske ikke.
Jeg lever
efter en 5.000 år gammel bog.
Jeg stiller den spørgsmål, som var den i live.
Den er i live.
Den fortæller mig, at du har et formål.
Den siger,
at en overlegen person i en underlegen situation,
der accepterer en opgave med ynde,
bringer held til alle.
Vi må alle tro på noget, frøken Crain.
Vi kan ikke se fremad alene.
Da jeg var en ung mand i Kyoto,
havde vi en smuk have,
min kone og jeg.
Vi dyrkede blomster.
Jeg beklager dit tab.
Vær sød
at sende dette til personaleafdelingen
for at føje dette værelsesnummer til din adgangstilladelse.
Handelsminister, hvorfor ignorerer du chefinspektor Kidos advarsel?
Hvad skylder du kvinden, at du vil risikere så meget for hende?
Find ud af alt om hendes søster.
Okay! Hør efter!
Gider du slukke den, Bob?
Hey!
Alle bliver sent tidligt hjem.
Men I bliver visiteret på vej ud,
så dan en kø her.
Og så vil de gennemsøge fabrikken.
Frank, smut.
Skal jeg tilbageholde ham?
Nej. Ikke endnu.
Fra handelsministeren.
PERSONALECHEF HR. ETO
Juliana.
Hvad laver du her?
Det samme som dig.
Jeg arbejder her.
Mød mig på caféen om hjørnet, når du er færdig.
Hej, Frank.
- Hej. - Hej.
To laks, tak.
- Hej, venner. - Hej.
Du kommer tidligt.
Ja. Kempeitai gennemsøger fabrikken.
Hør. Gå ud, og køb jer noget. Gå ikke for langt væk.
Værsgo.
Hvorfor gør de dog det?
Jeg er ikke sikker.
Hvordan har du det?
I aftes hjalp. Tak.
Men sandheden er, at jeg ikke ved det.
Jeg forstår det.
Jeg må sige, at jeg ikke forstår dig.
Ikke? Hvorfor?
Du har jødisk blod
ligesom mig, ligesom Laura, og ikke kun beslutter du at få børn,
men du opdrager dem som jøder?
Ja.
Jeg ved, du forstår, hvor farligt det kan være for dig og dem.
Jeg vil ikke lade, som om det er let.
Jeg kæmpede med det i et stykke tid.
Men det er, den jeg er.
Det er dem, mine forfædre var.
Jeg lader dem ikke tage det fra mig.
- Synes du, det er værd at dø for? - Jeg planlægger ikke at dø, Frank,
men du kan ikke leve dit liv i frygt.
Jeg var østpå i slutningen af krigen, i Boston.
- Jøsses. - Ja.
Man skulle se det for at tro det, Frank.
Fra dag til dag myrdede folk jøder, fordi vi pludselig ikke var mennesker.
Og hvad gjorde du?
De af os, der slap ud i ét stykke,
begravede vores tjenestevåben,
pakket ind i olie, og vi svor hævn.
Jeg har et liv at føre, børn at opfostre.
Og Hitler og nazisterne... Jeg er ligeglad med, hvordan det ser ud.
De varer ikke ved.
En ting, jeg indså om mit folk, er, at vi har en anden tidsopfattelse.
Det er måske mørke tider, men vi overlever. Det gør vi altid.
Du må bare finde noget at holde fast i.
- Tro, mener du. - Tro.
Det har jeg ikke noget af.
Hvad med kunst? Du skulle være kunstner.
- Hvorfor laver du falske pistoler? - Fordi ingen vil købe min kunst.
Så lav den for dig selv.
Skønhed er vigtig, Frank. Den giver os håb.
Jeg ved ikke.
- Jeg ved ikke, hvor det ville føre hen. - Ja. Okay.
Du har ikke brug for nogen til at undertrykke dig,
fordi du har din egen lille indre fascist lige her,
der fortæller dig, hvad du kan og ikke kan.
Det er sådan, du lader dem vinde.
Hvis du ombestemmer dig,
kan jeg skaffe dig metallet.
TELEFON
Det er sengetid, Bud.
Joe.
Du er ikke i knibe, vel?
Nej. Selvfølgelig ikke.
Det ville jeg ikke gøre mod dig og Buddy.
Rober Childan til familien Kasoura.
Fru kasoura, du er utsukushii.
- Jeg er bange for, at jeg kommer tidligt. - Ikke for for tidligt.
Kom indenfor, hr. Childan.
Jeg har en gave med,
for at opnå jeres mest gunstige holdning.
Hvor venligt.
Udvalgt blandt de fineste kunstgenstande fra Amerikas døende kultur.
En smag fra en svunden tid.
Vovede kvinder gik med dem i 1920'erne.
Jeg så dig kigge på dem i butikken.
- De er selvfølgelig dekadente, men... - Tak.
En drink? Whisky?
Ja. Tak, hr. Kasoura.
Smagfuldt.
Meget smagfuldt.
Jeg kan mærke wabi'en, harmonien.
Kald mig Paul. Og Betty.
Så er jeg Robert.
Er det jeres samling?
Vil du se den?
Ja. Tak.
Pistolen er vores kæreste eje.
Colt .44 fra 1860.
Udstedt til Nordstatshæren.
Soldaterne havde den med til det andet slag ved Bull Run.
- Værsgo. - Tak.
Sig mig,
hvordan skelner du det ægte fra forfalskninger?
Jeg har et trænet øje.
Sikken vidunderlig historie, den udstråler.
Middagen er klar.
Skal vi?
Hvad bilder du dig ind at snuse rundt i Nippon-bygningen?
To kaffe, tak.
Jeg kunne sige det samme til dig.
Hvilket valg tror du, jeg havde? Jeg havde en familie at forsørge.
Hvordan tror du, jeg passede på jer?
Jeg slugte min stolthed og gjorde, hvad jeg skulle gøre.
Havde du nogen anelse om,
at din søster var indblandet med disse oprørere?
Jeg hørte hende på overvågningen.
Det gjorde alle medlyttere også.
Jeg måtte trygle om nåde
hos vores godtgørende arbejdsgivere.
Jeg skulle identificere hende. Jeg sagde, at hun var et barn.
Jeg sagde, at hun var mit barn.
Jeg havde for fanden arbejdet for dem i 16 år.
- Det må være noget værd. - Seksten år?
Vidste du, at hun havde en film?
Det havde hun.
Og nu er der en anden.
Juliana, lyt nøje efter.
Du må ikke involvere dig i det her.
Der er noget anderledes ved den her, er der ikke?
Jeg ved ikke, hvad det er,
men jeg kan sige, at vi arbejder i døgndrift for at finde den.
De råbte så meget af mig,
at jeg troede, de ville skyde os begge.
Men alt, hvad jeg sagde, blev bekræftet,
så de lod hende og hendes idiotkæreste
flygte til Den neutrale zone.
Og Gudskelov, Juliana, for hvis der skete noget med Trudy...
Så ville jeg være færdig.
Det er en lækker bøf.
Vi holder af at spise amerikansk mad.
Du tilbereder den til perfektion, Betty.
Tak.
Robert, kan du lide musik?
Måske Bunk Johnson eller Kid Ory? Dixieland-jazz.
Paul, jeg er bange for, at jeg ikke er bekendt med negermusik.
Jeg foretrækker klassikerne: Wagner, Beethoven,
sommetider Bach.
Måske hvis jeg spillede et udvalg fra New Orleans Rhythm Kings.
Paul, han kender dem ikke.
Robert, i dag så jeg en amerikaner sige til sin ven:
"Hej, din gamle satan,"
men "satan" er en fornærmelse, ikke?
Jo...
Og "gamle" er også uhøfligt.
Sommetider kan fornærmelser vise påskønnelse,
og vi tiltaler fremmede som venner for at vise, at vi er vrede.
For eksempel "makker" eller "kammerat."
"Du, makker, skrid med dig."
Ja, det er forvirrende.
Det er egentlig dumt.
Subtilt.
Robert, måske kan du hjælpe mig med en bog, jeg er ved at læse.
Det er en roman fra 1930'erne
af den amerikanske forfatter Nathanael West.
Romanen hedder Miss Lonelyhearts.
Jeg synes om den,
men jeg lader ikke til at kunne forstå forfatterens mening.
Jeg har ikke læst den, er jeg bange for.
Sikken skam.
Forfatteren har interessante ting at sige om at lide,
ulig kristne,
der tror, at der må være en synd at bøde for.
Hr. West foreslår, at han måske lider uden årsag,
fordi han er semit.
Vi led alle under krigen,
men hvis Japan og Tyskland ikke havde sejret,
ville semitterne styre verden i dag.
Hvilket du nok er enig i, ville være...
- Hallo. - Hej Joe.
Det er Juliana. Passer det nu?
Ja.
Jeg kunne ikke tale hjemmefra. Telefonen bliver aflyttet.
Jeg er ked af, at jeg ikke fik chancen for at sige farvel.
Det er okay. Tænk ikke på det.
Hvordan har du haft det?
Ja, okay.
Har du hørt noget om den nye film?
Hvad ved du om den?
Ikke noget, kun rygter om, at der findes én.
Ja. Ikke meget. Jeg...
Kun at der er noget anderledes ved den her.
Hvad mener du? Anderledes hvordan?
Det ved jeg ikke.
Hvad med dig, Joe?
Hvad er dine nyheder?
Indkast venligst flere mønter.
Juliana, læg flere penge i telefonen
eller giv mig dit nummer.
Indkast venligst flere mønter.
Hallo?
Hvem er hun?
Ikke nogen. Det er lige meget.
Jeg er nødt til at gå ud.
Vi håber, at du har nydt middagen, hr. Childan.
Det har jeg. Tak.
Men
det er stadig tidligt.
Vi vil gerne lære, ser du.
Vi er stadig nye her i landet,
og der er så meget, der er sært.
Det er jeg sikker på, selvom det selvfølgelig er underlegent
overfor den japanske livsstil.
- Ja. - Nå,
næste gang må I komme til mig.
Hvad med middag næste uge?
Jeg kan lave ris og misosuppe.
Vi har travlt i næste uge,
men tak for din tid i aften.
Nå,
hvad med ugen efter?
Det var instruktivt. Tak.
Instruktivt.
Selvfølgelig.
Jeg håber, at jeg har været
en brugbar forskningsmulighed.
Arigato for jeres gæstfrihed.
Har du hørt noget om den nye film?
Hvad ved du om den?
Kun at der er noget anderledes ved den her.
- Anderledes hvordan? - Det ved jeg ikke.
Så hvordan...
Tror du, hun ved mere om filmen, end hun siger?
Ja. Absolut.
Undskyld. Hun sagde bare, at den var anderledes.
Anderledes end andre.
Hvad er din fornemmelse, Joe?
Tror du, hun kan få fat i den på egen hånd
ved at bruge sine kontakter?
Måske. Det ved jeg ikke.
Måske må du hjælpe hende.
Du skal på en tur til, Joe,
og du må hellere håbe, at du finder filmen.
Du melder hver dag.
Fortæl mig om enhver, du møder,
hver lille detalje,
alt.
Ingen udeladelser, ingen fejl.
Jeg bemærkede,
at du var god med mine små piger i går.
Er det på grund af Buddy?
Heil Hitler.
BEKLAGER, VI HAR LUKKET
Hvad vil du?
Jeg har et forslag til dig.
Hvad med, at jeg laver våben, du kan sælge? Vi deler lige over.
Gå med dig.
Lad ikke, som om du er for god til det.
Du solgte mig patroner. Hvad er der galt med de våben, der affyrer dem?
Okay, hør.
Jeg udborer løbet på en forfalskning, og så er det gjort.
Jeg er ikke våbenhandler, makker.
Jeg sælger antikviteter, kun de ægte, og falske våben er ikke min smag.
Sig mig noget, Frink-san, hvor god en håndværker er du?
Helt alvorligt, hvor god?
Jeg er god. Rigtig god.
Kan du lave den her?
Fordi jeg har en tåbe klar til at købe den. En japaner.
Deres hjerner er anderledes.
Ja, de spiser af engelsk benporcelæn,
og de lytter til negermusik,
men det er kun på overfladen.
Kunstige som dagen er lang.
De nedladende sataner ser ned på mig.
Her. Se det her.
To Zippo-lightere.
Ja. De ser ens ud, ikke? Her, hold dem.
En af dem har en "historicitet."
Hvad fanden er det?
Den er 100.000 yen værd på et samlermarked.
Kan du ikke mærke det?
Hundrede tusind?
En af de to Zippo-lightere lå i Franklin D. Roosevelts lomme
den dag, han blev myrdet,
så den har så meget historicitet som nogen anden genstand.
Og den anden har intet.
Er det din pointe? Er det et kæmpe nummer?
Og de narrer sig selv.
En pistol er med i et berømt slag,
og det er, som om den ikke var, medmindre man ved det.
Det hele er her, i hovedet.
Så hvem siger, at vores juvelhalskæde ikke er Sitting Bulls originale?
Okay, hvilken én er det?
Den her.
Vil han ikke se, at den er falsk?
Manden har allerede én forfalskning i sin elskede samling.
En pistol, der er ældet med syre.
Han kan ikke se forskel på, hvad der er falsk og ægte.
Lad os røvrende ham.
Firs tusind yen delt i to.
Bare sørg for, at det ser godt nok ud.
Tres/fyrre. Jeg skal betale materialer.
- Jules? - Ja.
Hvor har du været?
Jeg var sammen med Arnold.
Han så mig på arbejdet, så jeg måtte tale med ham.
- Hvad sagde han? - Han sagde...
At han gjorde det for at forsørge os.
Og at han tror, at han reddede Trudy.
Han tror, at det er ham,
der fik japanerne til at lade hende tage til Den neutrale zone.
Sagde du, at hun er død?
Nej.
Hvad er der galt?
Frank, jeg så Trudy.
- Hvad? - Jeg var på markedet,
og jeg så hende.
Du så, at japserne skød hende.
Jeg ved, det lyder skørt, men jeg så hende.
Jules, vi må væk herfra.
Kempeitai kom til fabrikken og ledte efter skytten.
Tror du, de ledte efter dig?
Ed fortalte mig, at de ikke spurgte efter nogen ved navn.
Jeg kom ud, før de så mig.
Kempeitai lader det ikke ligge, før de har nogen,
og nu med Arnold, Jules, jeg må væk herfra.
Og når de leder efter mig, kan du heller ikke være her.
- Hvad så, tager vi til Den neutrale zone? - Ja.
Du må stole på mig.
Men Frank,
hvad, hvis hun på en måde stadig er her?
Det er hun ikke, Jules. Hun er væk.
"Trudy Walker."
Ved vi ikke, hvad hun var indblandet i?
Nej, handelsminister.
I går vidste du, at min kone var død,
selvom jeg intet havde sagt.
Din medfølelse har sat mig i din gæld.
Du har en søster, Trudy Walker.
Hun...
Du ved, at hun er forsvundet.
Det er ikke let.
Jeg må sige det.
Hun er død.
Og...
Hvordan ved du det?
Jeg fik information af de japanske myndigheder.
Det gør mig ondt.
Har de fortalt dig noget?
Hvor er hun?
Hendes lig.
Det er et forfærdeligt sted at se.
Jeg har lært, at i din kultur, er sandhed af yderste vigtigt,
og kun med sandheden kan man bevæge sig fremad.
Når du finder hende, så bed hende om at tilgive os.
Og bed hendes ånd krydse floden til Anoyo på den anden side.
Tak.
Taxi.
Du venter! Japanerne går først!